- Gail! - Salut, Larry.
Meşteream ceva cu nişte lemn, mi-am luat o pauză.
Construiesc o colivie pentru păsărele, pe balcon.
- Vrei să o vezi? - Mă cam grăbesc.
- Da, oricum ieşeam la o plimbare. - Să-ţi fie de bine!
Ascultă, vrei să vezi unul dintre cele mai tari locuri din Philly?
E la trei cvartale de aici, eu l-am descoperit.
Am mult de studiat, iar Bruce trece pe la mine mai târziu.
Noapte bună, Larry!
Cum poate cartea "The Miller's Tale" să mă ajute în viaţă?
- Aşa ceva nu poate fi citit. - Atunci, renunţă la cursul ăla.
Şi aşa vreau să urmez medicina, oricum.
- Hei... - Ce-i?
- Am terminat de studiat. - Eu nu.
- Ba da, ai terminat şi tu. - Bruce, am seminar mâine dimineaţă.
Sunt doar cursuri pe timpul verii.
Sari peste ele!
Ce să mă fac cu tine, să te dau afară din casă?
Mi s-a cam acrit de faza asta, totuşi.
A sosit de dimineaţă, pe adresa diviziei Omucideri.
Cred că e un caz de-al tău.
"Prima: pe podeaua bucătăriei, avea o pisică bună de nimic."
"A doua: Brunetă, cu cel puţin două mâţe nefolositoare."
Ellen Curtis avea două pisici.
"A treia: asta mi-a murit, iar pisica ei doar privea degeaba."
Vai... iarăşi ticălosul ăla!
"Nu-mi place ce-am făcut, dar încă nu mă pot retrage."
"Zilele sunt încă călduţe."
El e.
Să încerc să iau amprente de pe hârtie?
Tipul ăsta nu lasă amprente.
Unde a stat ascuns pentru cinci ani?
Şi de ce ne trimite nouă această scrisoare?
Se laudă. Ne transmite că s-a întors.
Şi că o va comite din nou.
Cold Case sezonul 1, ep. 3- "Băiatul s-a întors"
Traducerea şi adaptarea: replicant
Difuzarea originală pe CBS: 12.10.2003
Gail Chimayo. Vara lui '98.
Individul a pătruns pe fereastră,
a violat-o ca şi pe restul fetelor, dar pe Gail a şi ucis-o.
- A trecut printre zăbrelele astea? - Tipul ăsta era un fel de păianjen.
Putea să se caţere pe pereţi, să se strecoare prin locuri strâmte.
- Deci e slăbănog. - E contorsionist.
Şefule...
nu am constituţia necesară să iau cazul ăsta de la început.
De ce a ucis-o pe Gail şi nu şi pe restul?
- Ea a ripostat. - Au fost găsite probe fizice?
ADN prelevat din spermă, fără să-i găsim potrivire.
Am prelevat mostre de la toată lumea...
De la vecini, instalatori, meşteri... nimic.
Parcă vânăm o fantomă. Şefule, nu pot să o mai fac!
Nu ţi-am cerut să o faci, Nick.
Cazul ăsta a devenit o sursă de boală pentru mine.
Nu ai găsit nicio pistă din cercetările tale?
Lovea doar când vremea afară era văratică, aşa că...
Am interogat echipe de baseball, studenţii veniţi la cursurile de vară...
- Circul. - Chiar?
Da, da. Am interogat şi un nenorocit de clovn.
Cine e suspectul principal?
Bruce Elridge.
- Iubitul lui Gail. - Cum aşa?
A dat o declaraţie dubioasă şi foarte ostilă.
A refuzat să-i analizăm ADN-ul
şi nu avea nici un alibi solid pentru vreunul dintre violuri.
Din păcate, Vera e restricţionat să discute cu el.
- Nu e oficial. - Procuratura a fost limpede, Nick.
- Nu te mai apropia de el niciodată. - Ce i-ai făcut?
Conduceam investigaţia, iar el era suspectul principal.
L-a arestat de vreo patru ori.
Şi ce vrei să fac acum, să o iau de la început?
- O iau eu de la început. - Stai, stai... e cazul meu.
Nu vreau să fiu dat, aşa, la o parte.
Hotărăşte-te, Vera! Te ocupi sau nu de caz?
- Încă nu ştiu! - Bine, Lil va studia cazul din nou.
Dacă vrei să i te alături, bine.
Dar nu vreau să te legi de Bruce fără motive întemeiate.
Avem scrisoarea.
Fă legătura dintre el şi scrisoare, Nick, şi e al tău.
Dar nu înainte.
Ai vreo perspectivă, cum să abordăm problema?
Da, am o perspectivă.
Nu, nu tu iarăşi!
- Am câteva întrebări, Larry. - Nici nu mă gândesc!
L-ai terorizat şi pe omul ăsta?
E un martor în dosar. Mai vorbesc cu el uneori.
Larry, sunt Lily Rush, de la Omucideri.
Vreau să discutăm despre Gail.
- Cu tine vorbesc, cu el nu. - Maturizează-te!
Deschide uşa, Larry.
Detectivul Vera va face o mică plimbare.
Tipul ăsta e nebun, nu?
Îţi aduce a Bruce Elridge scrisul şi înţelesul scrisorii?
Înfumurarea i se potriveşte.
Era un snob total. Nici măcar nu saluta.
Deci nu l-ai cunoscut prea bine.
Nu...
În apelul către Urgenţă spuneai că, sau credeai că
Gail şi prietenul ei se certau cumplit alături.
Dacă mi-e permisă intervenţia...
Nu am văzut pe nimeni altcineva să intre în apartamentul lor.
Care era relaţia ta cu Gail?
Eram vecini buni.
Eram buni prieteni.
Poate s-ar fi înfiripat ceva între noi, dacă lumea era orânduită altfel.
Aşa deci, acum zici că flirtai cu ea? Nu ai menţionat asta acum cinci ani.
Ai întrebat de apelul la Urgenţă, nu de relaţia mea cu Gail.
Te-a trezit zgomotul de alături, Larry?
Eram treaz, meşteream ceva.
Gail?
Ce se-ntâmplă acolo?
Se aude mai mult decât un banal studiu.
- Urgenţa... - Sun de la adresa 1832 Sansom.
Sunt îngrijorat de vecina mea.
A fost foarte eroic din partea ta, făcând acel apel, Larry.
A fost doar instinctul.
Oricum...
...poliţiştii au venit,
...au bătut la uşă şi au plecat.
A fost găsită moartă a doua zi.
Poliţiştii nu pot sparge uşi pe baza presentimentului unuia.
Am donat o mostră de ADN imediat. Mai donez una, dacă doriţi.
Nu e necesar.
Să ne întoarcem la Bruce. L-ai văzut recent?
M-am întâlnit întâmplător cu el acum câteva luni, în campusul şcolii Penn.
Conduce nişte experimente la facultatea de medicină.
Da, mă aburea despre ceva experiment efectuat pe pisici.
- Vă mulţumesc. - Da, desigur.
Poate ar trebui să investigăm informaţia asta.
Cum ai aflat de studiile ce le efectuează?
L-am urmărit pe individ.
Ştiam că e un experiment pe animale, dar credeam că sunt şoareci.
E acela.
Nu ai voie să vorbeşti cu mine.
Noua ta scrisoare mă îndreptăţeşte.
Amicul tău mi-a făcut viaţa un calvar acum cinci ani.
Puteai să-i pui capăt oricând, îmi trebuia doar o mostră de ADN.
Să nu purtăm această conversaţie din nou, vrei?
Bruce...
...eu sunt cea care doreşte să discute cu tine.
Şi cine eşti tu?
Detectiv Rush. Reinvestighez moartea lui Gail.
Mă întrebam despre experimentele pe animale ce le conduci.
Ce-i cu ele?
- Vorbim despre pisici, nu? - Da.
Şi nu mă simt vinovat din cauza asta, dacă e următoarea ta întrebare.
- Ucizi pisicile? - Dacă trebuie, da.
Nu mă deranjează să testez un leac pentru cancer pe nişte animale inutile.
De ce sunt inutile?
Sunt inferioare oamenilor.
- Creiere mici. - Asemeni femeilor.
Femeile au o întrebuinţare.
Bruce, de ce nu ne uşurezi situaţia? Donează o mostră de ADN.
Al patrulea amendament stipulează dreptul la intimitate.
Nu vrei să te debarasezi de statutul de suspect?
Din contră!
Nu doresc ca nişte detectivi disperaţi să considere o descoperire
o eventuală potrivire cu ADN-ul din sperma găsită pe aşternuturile lui Gail.
Eram iubitul ei, iar relaţia noastră era foarte activă,
dacă mă înţelegeţi.
Sunt sigur că ADN-ul meu e peste tot locul ăla.
Înţeleg.
N-am nevoie de o vânătoare de vrăjitoare
doar pentru că nu aţi fost în stare să rezolvaţi cazul ăsta.
Vera.
Ce are particular acest caz?
Trăncăneşti într-una despre cazurile tale. De ce nu şi despre asta?
Cazul ăsta mi-a provocat unele lucruri.
Ce?
Ai lucrat vreodată la un caz la care să te simţi neputincios?
Da, pot găsi motive, piste. Dar...
...nenorocitul ăla mă împiedică cumva.
Mă lasă cu mâna goală.
Încep să mă îndoiesc de mine, înţelegi?
Poate nu sunt chiar aşa de meseriaş pe cum mă cred.
- Îl vreau prins pe tipul ăsta. - La fel şi eu.
Îl putem prinde. Dar am nevoie de tine, Vera.
Îl cunoşti mai bine decât oricine.
Dacă se ţine de obiceiurile lui, atunci deja vânează.
Pândeşte din umbră pe cineva, chiar acum, în drum spre casă.
Să sperăm că nefericita şi-a închis ferestrele.
Trebuia să fi realizat că toate erau posesoare de pisici.
Nu avea însemnătate, până să primim scrisoarea.
E o listă cu proaspăt eliberaţii dintre încarceraţii ultimilor cinci ani.
Unul se încadrează în timp, dar cântăreşte 136 de kilograme.
- De când? - De când e. Nu e omul nostru.
- A meritat încercat. - Da...
Cum v-aţi descurcat azi?
Am aflat că Bruce Elridge torturează pisici, ca meserie.
Chiar aşa?
Vorbeşte despre animale inutile şi nu e de acord cu analiza ADN-ul lui.
Mă duc să-l supraveghez puţin.
Să mă asigur că nu se caţără pe fereastra cuiva în noaptea asta.
Am aflat noile adrese ale primelor două victime.
Ambele s-au mutat.
- Să mergem. - Aşteptaţi până mâine.
Nu vreau fetele chestionate despre violurile lor, în miez de noapte.
Da.
Pe mâine.
Noapte bună.
Mi-a spus tatăl meu pentru ce sunteţi aici.
Pot intra?
Nu, prefer... prefer să discutăm afară.
Credem că s-a întors, Ellen.
Oh, nu!
Îţi pot arăta o poză?
Un detectiv mi-a arătat asta acum cinci ani.
Da, ştiu. Priveşte din nou.
- Poate fi el individul ce te-a atacat? - N-aş putea spune exact.
Nu l-am văzut deloc la faţă.
Vocea lui suna ca a unui cunoscut?
I-am spus primului detectiv că nu.
Nu prea cred.
La vremea respectivă eraţi convinsă că era vorba de un străin.
- Corect. - V-aţi schimbat părerea până acum?
E-n regulă dacă aţi făcut-o.
Nu.
Nu, nu îl cunosc.
Chiar nu pot... chiar nu pot să vă spun nimic nou.
Detectivul responsabil acum de caz e o femeie, Ellen.
Te-ai simţi mai confortabil dacă ai discuta cu ea?
- Poate. - Bine...
Trebuie să plec la serviciu, dar...
sunt acasă în fiecare zi după ora 18:00.
Am înţeles.
Poate fi el.
Poate fi Yo Yo Ma. N-am văzut o iotă.
Ţi-a acoperit ochii imediat.
Eram în bucătăria mea...
...m-am trezit brusc cu un prosop peste faţă.
Tipul îmi şoptea că-i pare foarte rău, m-a violat acolo...
...după care a stat o oră de vorbă cu mine.
Întotdeauna sunt emoţionat la prima întâlnire.
Ne-am descurcat bine, nu-i aşa?
Murmurai un cântecel atât de trist adineaori.
Vrei să-l mai cânţi odată pentru mine?
- Nu prea cred. - Nu-i nimic.
Gratiile de la ferestrele tale nu sunt de treabă, scumpo.
Sunt prea depărtate.
Trebuie să fii mai grijulie.
Ştiţi ce mi-a spus înainte să plece?
"Mi-aş fi dorit să ne fi întâlnit în alte circumstanţe."
- Îmi pare rău, Niki. - Sper într-un final să-l prinzi.
Nu vreau să te supăr, dar...
în mod evident ai avut parte de contact intim cu el.
Da!
Te-a atins, probabil şi tu l-ai atins.
Ai remarcat ceva în toate astea, ceva distinctiv?
Cicatrici? Aluniţe?
Poate sună ciudat...
E-n regulă.
l-am atins, dar nu cu intenţie de dorinţă.
Desigur că nu!
Încercam să-l împing de pe mine.
Şi ai remarcat ceva.
Piele fină.
Pe picioare, pe braţe, pe tot corpul.
Fină şi mătăsoasă, ca a unei femei.
Scuză-mă pentru o secundă, Niki.
Ce-i aia?
Ceaşca de cafea a lui Bruce Elridge.
- I-ai furat cafeaua? - A abandonat-o într-un loc public.
Acum avem preţiosul lui ADN.
Conform lui Niki Lamas, suntem în căutarea unui băiat cu pielea super fină.
Asta-i o noutate!
Poate se epilează pe întreg corpul înainte de fiecare atac.
Nu s-a găsit deloc păr la locul infracţiunilor.
Veşti de la Ellen Curtis?
Jeffries simte că ştie lucruri în plus. Trec azi pe la ea.
Dar băiatul nostru, Vera, ce mai face?
E... entuziasmat!
Entuziasmul lui aproape ne-a compromis cazul acum cinci ani.
Sunt cu ochii pe el, şefule.
Urăsc să fac pe pârâciosul,
dar Vera a intrat în secţie cu cu Bruce Elridge.
- Nu pot permite lucrul ăsta! - Lăsă în seama mea!
Trebuie să vedeţi asta înainte.
Lucrul ăsta nu ne va ajuta.
- Nu puteţi să mă reţineţi. - Te pot reţine aici pentru şase ore.
Cum stă treaba cu experimentele pe animale?
Ce eşti tu, un activist?
Mulţi criminali au început cu tortura pe animale,
dar un băiat inteligent ca tine, ştie câteceva despre asta.
- Şi ce dacă? - Aşa eşti şi tu, Bruce, spune?
În delirul tău, ai trecut de la pisici la femei?
Da-i cu presupusul.
Te strecori în apartamentele lor, ajutat de corpul ăsta de copilă.
Le terorizezi şi pretinzi că eşti la întâlnire?
Am o iubită. Suntem foarte, foarte fericiţi.
Poate nu ai intenţionat s-o ucizi pe Gail, doar să o violezi, ca şi pe restul.
Nu i-am făcut nimic fetei! Încetează să te comporţi ca un netot.
Cum mi-ai spus, pramatie mică? Repetă, te provoc!
Repetă!
Vera!
Bruce, şmecherul, crede că-i irosesc timpul aiurea!
Ieşi puţin afară!
- Bruce are lucruri mai bune de... - Vera!
Am primit analiza ADN-ului.
A ieşit negativ.
Sunteţi o grămadă de netoţi!
Bruce... ce naiba se-ntâmplă cu tine?
Ce vrea să însemne asta?
- Ştiai că va ieşi negativ. - Da, şi?
De ce nu ai furnizat o mostră acum cinci ani, ca o persoană normală?
Am dreptul la intimitate.
Cu ce-ţi invadează intimitatea un strop de scuipat?
Un băiat are dreptul la sex cu iubita lui.
Bine.
Foarte bine!
Nu ai făcut sex cu ea.
Pardon?
Nu doreai ca noi să aflăm lipsa ADN-ului tău din apartament.
Nu se găsea nicăieri în apartament, pentru că te refuza încontinuu.
Am umblat împreună timp de şapte luni.
Şi după atâta vreme aveai tot dreptul să pretinzi.
Crezi că vroiam ca toţi poliţiştii ăştia macho, prietenii mei,
să afle că mă încurcasem cu o mironosiţă?
Hei, Bruce... aici nu suntem la liceu.
Cazul ăsta stă să moară de cinci ani, pe când tu puteai să ne ajuţi.
Iar atitudinea asta a ta de armăsar în faţa prietenilor tăi
nu e mai importantă decât moartea unei fete.
Partenerul meu simte că tu ştii că suntem pe un drum greşit.
De unde aş ştii asta?
- Poate l-ai văzut pe individ. - Nu.
Poate... îl cunoşteai pe tip?
- Încerc să nu mă gândesc la asta. - E de înţeles.
Dar ne-a contactat.
- Ne-a înştiinţat că o va face din nou. - Nu e problema mea.
- Dacă ai putea să-l descrii... - Nu pot!
Ştiu că te menţii la povestea asta de ani de zile,
dar poate pentru că e prea dureros.
Ellen, sunt la fel de speriată că se poate întâmpla din nou.
Nu-mi era frică de nimic înainte.
Nu?
Acum locuiesc cu părinţii mei.
Sunt înspăimântată dacă nu ajung acasă până se întunecă.
Aveai o viaţă înainte.
O vrei înapoi.
- Nu cred că se va mai putea. - Eu cred.
Dar trebuie să-mi spui ce ai văzut în noaptea aceea.
Poate nu e relevant...
Eram la bibliotecă, afară, cumpăram o cafea.
Şi tipul ăsta... intră în discuţie cu mine despre cărţi
şi despre încă ceva, nu-mi amintesc ce.
Totul a durat câteva minute doar, după care am mers acasă.
Asta a fost tot.
I-ai aflat numele?
Apoi violul s-a petrecut în noaptea aceea.
Olive?
Edie?
Hei, pis, pis! M-aţi speriat!
Îmi pare atât de rău!
Primele întâlniri sunt grele.
În mod deosebit cu fetele serioase ca tine.
Mi-aş fi dorit să ne fi întâlnit în alte circumstanţe.
S-a petrecut foarte repede. Ca lumina unui neon.
Şi poate eu... poate mă înşel, dar...
Tot faţa băiatului de la bibliotecă o vedeam.
Păr negru...
...părea nepieptănat.
Piele fină.
Lucrul ăsta ne va ajuta nespus.
Îmi pare rău că nu am făcut-o mai demult.
Nu erai pregătită atunci.
Ar şi trebuit să-i fi spus primului detectiv.
Eram speriată că dacă i-aş spus că am stat de vorbă cu violatorul
ar fi crezut că i-am permis.
Ştii ceva?
Detectivul Vera doar arată ca un om primitiv.
Scuză-mă.
Ce e?
Divizia Violuri a semnalat un caz pe strada 9th cu Lombard.
Acelaşi tipar?
S-a căţărat pe fereastra de la etajul doi.
Băiatul nostru s-a întors.
Trebuie că s-a căţărat pe citernă,
s-a mişcat lateral pe perete şi a intrat printre gratii.
Ce să zic, asta da determinare!
- Sunt amprente pe gratii? - Bineînţeles că nu!
Dar a lăsat ceva în urma lui.
Kenfield, ţigară cu filtru. A lăsat-o lângă pat.
- Ea e victima? - Da, poliţiştii au dus-o la spital.
Cei de la Violuri ştiu că vrei să vorbeşti cu ea.
Facem asta împreună?
Da.
Te rog!
Poate trebuia să mă lupt cu el, sau ceva.
Nu trebuie să te gândeşti la asta Tanya.
Descrierea asta... arată ca şi el?
Mi-a acoperit ochii foarte repede.
- A vorbit cu tine? - Da.
După viol, a vorbit mult. Despre artă şi cărţi.
Urmează să-mi iau masteratul în istoria artelor, dar..
nu ştiu de unde ştia el lucrurile alea.
- I-ai recunoscut vocea? - Nu.
Îmi e străin.
- Studiezi istoria artelor? - Da.
Ai fost la muzee recent?
Am fost la muzeul Rodin acum câteva zile.
Aţi remarcat ceva anume legat de pielea lui?
Era fină. Ştiţi, ca şi fără de păr.
- Nici un fir de păr? - Nu părea să aibe.
Ştiţi ce mi-a spus înainte să plece?
Că şi-ar fi dorit să ne fi cunoscut...
În alte circumstanţe.
Şi că îi pare rău.
Tipul ăsta urmăreşte fetele pe Ben Franklin Parkway?
Gail muncea la Muzeul Artelor.
Ellen se afla la bibliotecă în ziua atacului,
iar Tanya a fost la Rodin săptămâna trecută.
Niki era pe Locust.
Ieşea din clădirea Academiei de Muzică.
Poate vizează fete inteligente.
Toate victimele era studente.
"Fete serioase." Asta i-a spus lui Ellen.
Să răspândim descrierea şi portretul robot în întreg Parkway.
Rezolv eu.
Am interogat o femeie ce lucra împreună cu Gail la muzeu.
Anna...
Anna... Berlin.
Au luat masa împreună în ziua crimei.
Avem asta acum.
Să vedem dacă-l recunoaşte pe noul nostru prieten.
- El a ucis-o pe Gail? - E probabil.
Îl recunoaşteţi cumva?
Nu cred.
Nu vă grăbiţi.
Nu sunt sigură, dar...
Dar ce?
Seamănă cu un băiat ce adesea e prezent aici la ora prânzului.
Tu şi Gail l-aţi văzut?
Pierde vremea pe aici, fumează şi priveşte oamenii.
Am şi uitat de el.
Nu a mai trecut pe aici de ani de zile,
dar s-a întors de ceva vreme.
- Ai aflat cum îl cheamă? - Nu.
Am discutat cu el o singură dată.
Cum e prietenul tău, medicul stagiar?
Arogant, insistent.
Cu alte cuvinte, la fel.
Da, ştiu. Am gusturi proaste la bărbaţi.
Domnişoarelor, lucraţi aici?
Da.
Cum e nouă expoziţie?
Expoziţia Monet? E minunată, v-o recomand.
Poate am să fac un tur.
Ne vedem înăuntru.
Nu m-am gândit să menţionez lucrul ăsta atunci.
Oamenii pun întrebări tot timpul.
Crezi că poate o urmărea pe Gail?
Nu era aici pentru artă, sigur.
Am găsit ceva.
O fată, împreună cu mama ei, se plimbau prin parcul Ben Franklin.
Au văzut descrierea robot.
Ea e Lily. E inspector de poliţie, de asemeni.
Spuneţi-i ce mi-aţi spus şi mie.
E Carl.
Iubitul mamei mele.
Ce ai găsit?
Carl Heeley, a copilărit în Trenton, s-a mutat în oraş la 18 ani.
A lucrat ca paznic la Institutul Franklin, din '92 până în '98.
- Vizavi de bibliotecă. - Da.
Şi în ultimii cinci ani a fost staţionar la o bază militară din Portland.
Tocmai s-a întors în oraş.
Cum s-a comportat în Oregon?
Dezonorat şi trecut în rezervă acum şase săptămâni.
A pătruns prin efracţie în biroul unei femeie ofiţer.
Pe fereastră.
Era specialistă în lupta corp la corp, nu ca fetele noastre.
S-a luptat cu el, l-a identificat şi a fost trimis acasă.
Armata are probe de sânge colectate.
Obţinem un mandat chiar acum.
Ridicaţi-l pe acest soldat!
Despre ce e vorba?
O femeie a fost violată în oraş noaptea trecută.
Îmi pare rău să aud asta.
Unde ai fost azi noapte, Carl?
Acasă, citeam.
Poate cineva confirma?
Iubita mea şi fiica ei.
Eşti un cititor avid, Carl?
Se poate spune.
Ai locuit în zonă acum cinci ani, trei femei fiind violate atunci.
Îţi aminteşti ceva legat de asta?
Nu sincer.
Dar ai auzit de asta, corect?
Da, cred că am auzit, dar a fost demult.
Asemănarea e izbitoare, nu crezi?
Un pic, aşa.
Poţi aresta pe cineva că seamănă cu un desen?
Le cerem celor ce seamănă să facă un test ADN.
Aţi face asta?
Îmi pare rău, prefer să nu.
Ascultaţi, aş vrea să vă ajut, dar trebuie să mă întorc la lucru.
Deci, mai e ceva?
Nu.
La naiba!
Era o ţigară Kenfield.
Carl cu mine obişnuiam să ne vedem, deci...
Păi, aţi trăit împreună. Nu e doar o simplă aventură, nu?
Cait, scumpo, ia păpuşa şi du-te joacă-te în camera ta, bine?
Am locuit împreună acum cinci ani. Ne-am despărţit când s-a mutat.
Dacă v-aţi despărţit, cum de ai primit poza asta?
Am păstrat legătura.
După spusele lui Caitlin, Carl e încă iubitul tău.
Că se perindă pe la apartament destul de des.
Da, păi... poate nu am reuşit să-l uit.
Îţi aminteşti de violurile petrecute acum cinci ani?
Da.
Îţi aminteşti că o fată a fost ucisă?
Ce, vreţi să spuneţi că a fost Carl?
El e individul. Spune-mi tu, Bridget.
Carl e o persoană docilă. Chiar e!
Chiar e! Să-l vedeţi ce frumos se comportă cu Caitlin şi animalele.
La adăpostul de animale unde lucrezi?
Da, mă ajută acolo câteodată.
- Aveţi animale de companie în casă? - Nu, nu.
Carl spune că pisicile sunt pentru fetele singure, iar câinii pentru familii.
- Da? Carl spune asta? - Da, mai glumim pe seama asta.
Ştiţi voi, pisicile şi sălile de lectură,
două semne sigure ce trădează singurătatea unei femei.
Îmi imaginez că tu nu vei fi găsită moartă în vreun club de lectură.
Am remarcat colecţia ta de volume Shakespeare, de acolo.
Da, Carl le-a cumpărat din piaţa de vechituri.
Citiţi împreună tragedii?
El se mai uită prin ele uneori, mie nu-mi plac cărţile.
Poate din cauza asta a plecat acum cinci ani.
Ce vrei să zici?
- Nimic. - Nu, ce?
Am discutat cu Carl mai devreme azi, nu era prea...
...prea satisfăcut de performanţele creierului tău.
- Asta e o răutate! - Aşa ziceam şi eu.
Aţi fost împreună noaptea trecută?
- Da, a fost aici. - A ieşit mai târziu?
A ieşit la o plimbare, târziu în noapte.
Te întreb, pentru că a mai fost un viol azi-noapte.
O altă femeie ce trăia singură, doar cu o pisică.
- Carl face des plimbări? - Da, are probleme cu somnul.
Dintotdeauna le are.
- Scumpule, care e problema? - Nimic, nu am somn.
Vino înapoi în pat!
- Ies să iau puţin aer. - Bine.
- Ai grijă. - Şi tu.
Ţine ferestrele închise.
Da, o făcea destul de des.
Pleca, aşa, în miez de noapte.
Nu ţi se părea ciudat că-şi epilează corpul Bridget?
De când îl ştiu se epilează, spune că e pentru...
...pentru ciclism, pentru viteză la ciclism.
- Şi se epila doar la miezul nopţii? - Nu ştiu!
- Îţi aminteşti de violuri, nu? - Da.
- Nu ţi-a trecut niciodată prin cap... - Că trăiesc cu un violator?
Nu, nu m-am gândit niciodată. Tu ai fii făcut-o?
Are ceva logică acum?
Da, cred că da.
Cu plimbările lui şi tot. Acum că mă gândesc mai bine,
a folosit bicicleta asta doar de câteva ori de când îl cunosc.
Bridget?
Îmi pare atât de rău, Carl.
Trebuia să fii mai precaut.
Îmi doresc să ne fi întâlnit în alte circumstanţe.
De ce sunteţi aici?
Vrem să pălăvrăgim puţin, din nou.
Am sunat la fosta ta bază militară din Oregon.
Se pare că ai aceiaşi grupă sangvină ca şi violatorul nostru.
- Grupa A e destul de răspândită. - Am primit şi scrisoarea ta, de asemeni.
Nu prea le am cu scrisul.
În plus, ţigara lăsată în casa Tanyei
îmi spune că eşti pe cale să recunoşti.
Cum le-a plăcut ălora din armată faptul că te razi complet?
N-am făcut aşa ceva acolo.
Nu doreai să fi privit chiorâş?
Nu prea am avut timp să fac ciclism în Oregon.
Din ce fel de oameni te tragi, Carl?
- Nimic deosebit. - Educaţi?
Nu.
Săraci?
Se poate spune.
Nu aveai prea multe cărţi în rulotă în care trăiaţi, nu?
Mama nu ştia citi.
Dar sora aia a ta,
cea închisă pentru prostituţie, e mai şcolită?
Da, da. Dacă te tragi din gunoi, în gunoi îţi găseşti sfârşitul.
Cu o iubită amărâtă, dar ţie îţi trebuia ceva mai bun.
O fată stilată... cu educaţie.
îmi plac fetele stilate ce nu mănâncă semipreparatele direct din ambalaj.
Ca Bridget?
Bridget nu a fost la un muzeu în viaţa ei.
Aşa că, ai căutat o fată cu ceva mai multă substanţă la etaj.
Umblai la agăţat prin muzee şi biblioteci,
până le găseai şi le urmăreai până la casele lor.
Te uitai să vezi dacă au o pisică la fereastră
asta însemnând că e singură, singurică în casă.
Şi ai talentul ăla să te strecori prin locuri strâmte.
Vorbeşti sau nu vorbeşti, nu prea mai contează de acum.
Bridget ne-a dat lama ta de ras.
- E analizat ADN-ul tău, chiar acum. - Da.
Suntem în aşteptarea verdictului oficial.
Obişnuiam să alunec prin burlanul de rufe al blocului prietenului meu cel mai bun.
Nici nu vă imaginaţi cât de strâmt era.
Aşa intram în casele vecinilor şi le furam lucruri.
Era singurul lucru la care eram foarte, foarte bun.
Să mă strecor prin locuri imposibile.
Eram, cum să zic, faimos pentru asta.
E senzaţional, Carl!
V-am spus... mai aveam puţin, aşa cum vremea stă să se schimbe.
Da, ne-ai spus.
- Aveam demonii ăştia. - De aceea te-ai înrolat în armată?
Poate acolo să obţii puţină disciplină?
I-am stăvilit pentru o vreme, dar au revenit.
- Fata din Oregon era o luptătoare, nu ca... - Gail!
Fata pe care ai ucis-o.
Eu doar...
...doream să ies la întâlnire cu ea. Nu să o rănesc.
Linişte, îmi pare rău!
Studiezi, nu?
- Studentă? - Lasă-mă-n pace!
Ar trebui să fi mai precaută. Fereastra ta e larg deschisă.
- Gail? - Fă linişte!
Ce se-ntâmplă acolo?
Fă linişte!
- Sună mai mult decât un banal studiu. - Linişte! Fă linişte!
Mi-aş fi dorit să ne fi cunoscut în alte circumstanţe.
Traducerea şi adaptarea: replicant